Kao jedan od najznačajnijih regionalnih festivala, Sarajevo film festival je i ove godine najviše prostora dao ostvarenjima iz Mađarske, Hrvatske, Slovenije, Turske, Rumunije, Grčke i Srbije
Osnovan još daleke 1995. godine, ovogodišnji Sarajevo film festival predstavio je preko sto filmskih ostvarenja iz regije i sveta, ukrasivši se i zvučnim imenima kinematografije kao specijalnim gostima – Majk Li, Kevin Spejsi, Orlando Blum, te Tod Hajns, čija ostvarenja, poput Dalekoodraja, VelvetGlodmine, Otrov… sarajevska publika ima priliku da vidi u programu „Tribute to“. Priznanje „Srce Sarajeva“ je ove godine dodeljeno Ket Wilers, producentkinji nekih od najznačajnijih filmova u regiji, poput Prekiše Milča Mančevskog i Ničijezemlje Danisa Tanovića, za doprinos promociji regionalne kinematografije u Evropi i svetu.
Ovogodišnji festival tradicionalno je otvoren najnovijim ostvarenjem bosanskohercegovačke kinematografije – film Snijeg, rediteljke Aide Begić, posleratna je priča smeštena u zabačenom bosanskom selu, u kome živi šest žena koje su izgubile muževe tokom rata. Same i izolovane, boreći se za golu egzistenciju, u jednom trenutku suočene su sa izborom – neko želi da kupi zemlju na kojoj žive. Priča o borbi za „bosanski san“ koji čine duhovne vrednosti ovog prostora, te suočavanjem sa onim što nam se dogodilo na individualnom nivou, prvi je rediteljkin dugometražni film. Na ovogodišnjem Kanskom festivalu osvojio je gran pri kritike, a uskoro kreće distribucija po regiji – prva na redu je Makedonija, dok će i beogradska publika uskoro imati priliku da ga vidi.
Kao jedan od najznačajnijih regionalnih festivala, Sarajevo film festival je i ove godine najviše prostora dao ostvarenjima iz Mađarske, Hrvatske, Slovenije, Turske, Rumunije, Grčke i Srbije. U okviru takmičarskog programa za igrani film, publika je imala priliku da vidi dve regionalne premijere – film Delta, mađarske produkcije, reditelja Kornela Mundrucoa, koji govori o „neprirodnoj“ ljubavi brata i sestre u zabačenim vodenim krajevima Delte, dok drugo ostvarenje dolazi iz Turske – MojMarloniBrando, reditelja Huseina Karabeja, (opet) govori o zabranjenoj, neshvaćenoj ljubavi između turske glumice i njenog kolege, Kurda, smeštenoj u kontekst tursko-kurdskog konflikta. Svoju „međunarodnu premijeru“ na SFF-u imao je i film Dejana Zečevića, Četvrtičovek, koji je takođe prikazan u okviru takmičarskog programa, i koji je do sada dobio jako dobre ocene publike. Da je regija u fokusu SFF-a dokazuje i produkcijski segment festivala, Cine-link, koji već pet godina deluje kao podrška koprodukcijskim projektima. Suština je da se mladim autorima iz regije (koja je ove godine proširena i na Austriju) pruži mogućnost da snime svoja prva filmska ostvarenja – do sada ih je bilo dvanaest.
FILM KOJI JE OTVORIO FESTIVAL: „Snijeg“ Aide Begić
Pored ovog, prostor mladim autorima iz Jugoistočne Evrope dat je i na Talent kampusu, koji se organizuje u okviru festivala već drugu godinu za redom. Ove godine će ukupno osamdeset mladih scenarista, reditelja, glumaca, producenata, imati priliku da učestvuje na radionicama, diskusijama, predavanjima, koja vode Nuri Bildž Cejlan, reditelj iz Turske, Branko Lustig, producent iz Hrvatske, Teri Džordž, britanski reditelj (čija su najznačajnija ostvarenja InthenameoftheFather i HotelRwanda), Slavoj Žižek, slovenački filozof i teoretičar filma, i Majkl Li, proslavljeni britanski reditelj kome ovo nije prvi put da dolazi u Sarajevo. Li ove godine učestvuje na festivalu sa svojim najnovijim ostvarenjem Happy–Go–Lucky, u kome prikazuje suočavanje sa drugačijim stvarnostima koje doživljava junakinja Popi kada se, nakon što joj je ukraden bicikl, odluči da otvori auto-školu, koja joj iz korena menja lagodan i bezbrižan život u severnom Londonu.
Dokumentarni i kratkometražni filmovi se mogu pogledati u okviru takmičarskog i programa „Panorama“. Među dokumentarnim filmovima koji se takmiče za „Srce Sarajeva“ za najbolji film, i novčanu nagradu od 3000 evra, čak četiri dolaze iz BiH, i sva četiri na različite načine govore o događajima tokom rata i njegovim posledicama. U tom smislu ističe se film Akoovogledaš, mama…, autora Mustafe Mustafića i Daria Novalića, koji prati sudbinu 45 štićenika iz jednog od sarajevskih domova za nezbrinutu decu, koja su tokom rata prebačena u Italiju. Iako je namera bila da se deca nakon rata vrate u BiH, nekoliko njih je ostalo u Italiji – zaboravljaju svoj jezik, grade nov identitet, no istovremeno pate od nostalgije. Iz Srbije je prikazan dokumentarni film Marka Jeftića Bajnevile, čija radnja prati osnivanje seksteta u beogradskom Domu penzionera.
Sarajevo ovih nedelju dana bukvalno „živi“ Festival, koji je nesumnjivo jedan od najznačajnijih kulturnih i filmskih događaja u regiji. I pored vatrometa, luksuza, gostiju i imena iz inostranstva, ipak je preovlađujući utisak da je reč o festivalu koji je pre svojevrsni eksces, negoli produkt zahuktalog razvoja bh kinematografije. Činjenica je da su preko godine bioskopi prazni (ali i da se samo jedan novi izgradio nakon rata), sa više nego siromašnom ponudom filmova, da je domaća produkcija prošle godine izbacila samo jedan film (pomenuti Snijeg Aide Begić), mogla bi da ukaže na potrebu da se novac iz budžeta, koji bi trebalo da bude namenjen kulturnim projektima, raspoređuje na više različitih adresa, a ne samo na SFF.
Šta se zbiva u zemlji i svetu, šta ima u novinama i kako provesti vreme?
Svake srede u podne Međuvreme stiže elektronskom poštom. To je sasvim solidan njuzleter i zato se prijavite!
“Osećali smo da nečemu dolazi kraj. Naravno, niko od nas nije znao šta nas čeka, naročito ne da će se sve tako krvavo raspasti, ali da će sve biti drugačije – to se osetilo u vazduhu. I Titova smrt se desila upravo na početku te dekade. Mislim da je među nama postojao iracionalni osećaj ‘sad ili nikad’”
“Hoćemo da napravimo veliki nezavisni teatar, da radimo ono što mi hoćemo, što druge kolege hoće... A o tome kakva je situacija na nezavisnoj sceni najbolje govori to što nam je Ministarstvo za kulturu za ovaj projekat dalo dve hiljade evra bruto, to je hiljadu i osamsto neto”
"Najveća pretnja srpskom jeziku nisu nekakve mračne strane sile poput latinice, anglicizama ili interneta, nego tvrdokorna domaća nepismenost i nekultura", rekao je pre koju godinu Ranko Bugarski u razgovoru za „Vreme“
„Ljudi su toliko puni straha da pravo na svoje mišljenje odbijaju u startu. Oni hoće da svoju krivicu podele sa drugima, da ne preuzimaju odgovornost, u jednoj neodređenosti hoće ljudi da žive“
Slika malobrojnih i umornih ekoloških aktivista jutro posle u Pionirskom parku, je slika svih dosadašnjih protesta protiv autokratske vlasti Aleksandra Vučića i njenih nauma. Nije, međutim, rudarenje ili nerudaranje litijuma srž problema u Srbiji
Šta to Olimpijske igre već 2800 godina pokreću u ljudima? Zašto jedan Lebron Džejms posle svega hoće i olimpijsko odličje? A Novak Đoković, koji je osvojio sve što se osvojiti može, plače kao dete zbog toga što je osvojio zlato na Olimpijadi. Zašto, čoveče?
Arhiva nedeljnika Vreme obuhvata sva naša digitalna izdanja, još od samog početka našeg rada. Svi brojevi se mogu preuzeti u PDF format, kupovinom digitalnog izdanja, ili možete pročitati sve dostupne tekstove iz odabranog izdanja.
Šta se zbiva u zemlji i svetu, šta ima u novinama i kako provesti vreme?
Svake srede u podne Međuvreme stiže elektronskom poštom. To je sasvim solidan njuzleter i zato se prijavite!