Iako mesni pop nije ‘teo osvešta priredbu, jerbo kupina nije pravoslavna, svet je mog’o vidi šta mi to sve imamo, bilo tog veza, poezije, muzike, druge umetnosti, pite i drugi’ uštipaka, i bilo ti kupina
Japanski ambasador probao šest pita
Stave, dvadesetak kilometara od Valjeva, baš ispod Medvednika. Kroz centar sela put, nekoliko kafana, nekoliko kuća, osnovna škola, preko puta seosko fudbalsko igralište. Na ulazu u to igralište transparent Dani kupine, Stave 2008, tri devojčice-devojke, u neke bele kuhinjske prečage, sa so i ‘lebac. Jedan, veli, Dobro došli, iza njega, na to igralište, već gužva, po igralištu šatorčići, bijeli čadori, tu i pano manifestacije, skoro žut, Dani kupine, plod kupine, u neku teget boju, iz koje bije bujno i zeleno, a kakvo će biti, zelenilo.
Pod ti bijeli i mali čadori, kako u programu piše, Sajam poljoprivrede. Šta ima, vez, drugi gobleni, ta narodna jela, kajmak, pite, još pite, još veza, razni melšpajz, med, rakija, ima i suvenir šajkače, opančići, slike, neka intarzija sa slamu i sušeno cveće, motivi razni, priroda, crkva od ti’ biljaka, i nešto za šta reporter pita, Šta je to, umetnica spremno odgovara, Ako ne pogodite to je promašaj, reporteru izlete, ‘Tica, umetnica S. Ilić potvrdi sa ,Tako je, ‘tica, reporter već pun samopouzdanja krenu dalje, medovina, stade zagleda teglu orahovače u koju beše naslagano rezno voće, orasi, limun, smokve, kajsija, za ono sitno pogodi da je kikiriki.
KOL’KOPLAĆACVETKO: Iduć’ tako po ti čadori novinar stiže na kraj igrališta, do potoka i visokog drveća, gde behu zastrte školske klupe na kojima behu izložene kupine u gajbama. Tu kolege već naveliko snimaju i tonski ‘vataju, reporter uhvati da cena mala, 12-15 dinara po kilu, da sinoć Cvetko plać’o 17 dinara, stane i on ‘vata šta jedan nad gajbama govori, Za naš kraj je ovo dobro, da se okupimo, da se vidimo, da vidi Srbija, i naši političari, i naši otkupljivači, da svet vidi šta mi imamo, šta proizvodimo, i šta moramo da bacimo, šta da radimo mi sa ovim, deset dinara, pa bi poručio političarima da se pozabave seljacima. Na to što izgovori seljak Petar Starčević aktivno se nadoveza, koje pitanjem, jedna medijska poslenica, Nadamo se da će sledeće godine, kad se vidimo, biti pameti u političara, i pameti, i poštenja, a Petar se dopuni sa, Daj bože…
Među ti bijeli čadori sa raznu ponudu i plavi čador patronažne službe, mere pritisak, mere šećer, vade druge rezultate. Na radnom mestu i radnom zadatku i viši patronažni tehničar Srba Simeunović, koji ima talenat za tu poeziju, i koji mnogo voli da nastupa po ti razni susreti i panađuri. Srba već izvadio bijele ‘artije, ko da se preslišava za nastup, specijalno pis’o, beležimo, Turcibiligamadibarabe/ ovisadauzimajudžabe… Ima on i ti’ i Onih stihova, isto specijalno pisani, Ostamalaukupinigrešna/ štosestukakadjepoljubešna… Od te sorte i nadahnuća i Zoran Ninić, od Osečine slavne, on u narodnom odelu ide po ti čadori, u harmoniku dalapira i sitno glasom akorde rimuje, SMedvednikavetarpiri/ dokkupinazrije/ Niotkupnaniskacena/ sprečilanasnije…
Bi i čador u kome je estradni umetnik sa bradicu plus šeširić Andrija Vuković, umetničko ime Andrija Vuk, originalno nudio svoj proizvod, Povratak srpskog zvuka sa zvucima Andrije Vuka. Jopet te kolege, jopet se snima i ‘vata, jedan meštanin udario po nisku cenu, ali da nije samo to problem, tu šljiva, tu meso, mleko, poslali telegram Ministarstvu, traže da budu razgovori o tome, neće oni krizu i protesti, samo razgovori, napravili su vašar, napravili priču, skrenuli pažnju, eto toliko, ni pop nije ‘teo da im osvešta priredbu, rek’o da kupina nije pravoslavna, šta dalje da priča kad tri dana nemaju struju.
Sa prirodne zelen bine, koja se nastavljala na to igralište, krenu program, taj folklor: nedelja, publike kol’ko ‘oćeš, ima i oni koji na zadatku, uz predsednicu Turističke organizacije Valjevo, koja tu zato što iz G17, sve ‘oda jedna ekspertica sa noge i pripadajući šeširić, pristig’o i poslanik SPS-a, radikala, tu i demokrate, sve nešto državnički pokazivaju sa ruke u tu masu i narod, jedino nigde onog njihovog ministra Šutanovca da iskoristi priliku, digne tri prsta, u ime Svetog trojstva pozove đenerala Ratka – koji nedaleko na livadici ima tačno 201. košnicu – da se preda. U to se pročita voditelj, Dragi domaćini, ljubitelji jagodičastog voća, i ostali nam dragi gosti, dobar dan, i dobro došli na prvu tradicionalnu manifestaciju Dani kupine, koja pretenduje da postane tradicionalni privredno-turistički skup… Za mikrofon stade potpredsednica Privredne komore Srbije Vida Džagić, svima zemljački nazva boga, nazva dobar dan, požele svima da se osećaju lepo, pa zvanično nastavi da mnogi nisu verovali u Dan kupine, ona jeste, i danas su ovde, još nastavi, Da pokažemo sav preduzetnički potencijal ovog kraja, da pokažemo duh, snagu, i umeće življenja naroda na ovim prostorima, i da pokažemo sve njegove prirodne lepote…
KUPINIJADA: So i hleb, …
KAKAVJEUKUS: Nastupi frulaš koji se odsvirali, stupi Zoran Ninić od Osečine, koji je za ovu posebnu priliku brižljivo odabrao kompozicije, sačeka se tehnika, pa sićušni Milan krupno oplete, OjSrbijoprimipozdravizvaljevskihStava/ Dankupineproslavljamoispodsvodaplava… Publika zatraži još i jošte, bi još i jošte, OdValjevadoVrnjačkebanje/ najlepšejeSuvodanje… Ondak turistički inspektor Nedeljković sve oplemeni svojim prijatnim Ojgolube, mojgolube glasom, sa svoju ukrštenu rimu nastupi i onaj pjesnik što nastupa na Dvoru Pjevčević, Opetsesrpskafrulačuje/ snjomsenapevaslavujnagrani/ polivadamapčelebruje/ videsešajkačeišiljkani…
…proizvod,…
Uto prođe glas da stig’o ambasador Japana, pogledamo, jesu kola sa diplomatskim tablicama, jeste i Japanac, pitamo, jeste i ambasador, Tadaši Nagaji. Još pitamo, došao kao gost Udruženja invalidnih lica iz Beograda, koji su na Stavama gosti Žene zmaja Dragice Stepanović. Ambasadora primi potpredsednica PKS Vida, krenuše po ti bijeli čadori, pokazaše ambasadoru – koji beše bez pratnje, izletnički obučen – srpsku ponudu, opančiće, pa medovinu, pa šajkaču malu, razne pite, razne proje, pasulj, punjene paprike, sarmice, uštipke, i svega što je bilo. Ovaj učtivo klimajući učtivo sve ispogleda, dovedoše ga i do potoka u te kupine, proba kupinu, klimnu, seljaci povikaše, A ukus, ambasador još jednom učtivo klimnu, doneše i gajbu sa malinom, proba i malinu, stadoše da ga zavode u još pite i uštipaka, sa bine se viknu onaj Andrej Vuk, koji imaše načisto scenski i sa pokazivanjem nastup, Iznadplavihvaljevskihšljivika…
…atmosfera,…
Dok je ambasador učtivo prob’o šestu pitu, primače mu se pjesnik Pjevčević, dariva mu svoju 166. knjigu, reče, da pozdravi Miću, ambasador uze knjigu, učtivo odgovori, Dobro, oko ambasadora se navališe ti’ novinari, ovaj učtivo pokuša da kaže da nije znao za ovu manifestaciju, da došao na izlet na poziv Udruženja invalidnih lica koje pomaže japanska vlada, ali jok, poslenici javne reči navalili sa pitanja, jedan pita, Kakve su kupine, drugi ga dopunjuje, Kakav je ukus, treći k’o da ima pravo pitanje, Da li prvi put vidite kupinu, ambasador se pravda, tek stig’o, sve lepo, lepo je vreme…
…i za svaki slučaj, prva pomoć
Ambasador je još im’o da odgovara na pitanja o toj kupini, na binu sa specijalni stihovi stade i patronažni Srba Simeunović, OjJavorkanemojdamekudiš/ štatimeniukupininudiš/ Nijeleškoizašlaizmode/ nisudecudonosilerode/ Ukupinizornosishvatila/ daserodaugaćevratila… Bi još ti’ vaskurzijevdan stihova, jopet, sad sa autobiografsku pesmu, bi Milanče od Osečine slavne, Pitajume, odaklesibrale/ ajakažem, izvarošimale/ Podgoracsam, timeseponosim/ jeršiljkaneišajkačunosim…
Dok još bilo radosti i ushićenja programom na bini pročitaše ko ima najveći, ko najbolji kupinjak, rekoše da programu kraj, oko ambasadora još se gomilaše tije novinari, stigli i do pitanja o malini, na red, što se taj publicitet tiče, stigla i Dragica Stepanović iz Suvodanja, koje tu, ona ima titulu Privredne komore Srbije „Žena zmaj“, ona, i kao takva, nosilac jednog od prvih 200 srpskih pasoša. Dragica u frizuru, u nošnju, bavi se poljoprivredom, bavi se seoskim turizmom, narodnom radinošću, članica Udruženja poslovnih žena, priznanje dobila za najmodel zapošljavanja, do sad je ona nosila tu titulu, sad titula nosi nju, ima motivaciju za sve, ne popušta.
Bi pravi kraj, bi ručak pod dvije velike šatre, gulaš, sitno plus mlado pečenje. Među narod sede i gospodin ambasador Japana, domaćini pred njega staviše veliku praseću glavu, do nje, takav je vele red, prineše i jagnjeću glavučicu, neće da čuju, sve ima da se proba.
Šta se zbiva u zemlji i svetu, šta ima u novinama i kako provesti vreme?
Svake srede u podne Međuvreme stiže elektronskom poštom. To je sasvim solidan njuzleter i zato se prijavite!
“Danas je dovoljan jedan klik na Guglu da saznamo o nekom gradu sve; od istorije, klime, umetničkih ponuda... pa sve do jeftinih restorana! Ali pravi čitaoci neće ‘klik’, već emociju koja će da pokrene njihov proces proživljavanja, a ne pukog konzumiranja”
Bombardovanje čula postalo je nova fascinacija u konzumiranju umetničkih dela, a izraz “imerzivno” postao je ključna reč u vokabularu Britanaca za opisivanje i vrednovanje svake izložbe. Među brojnim ove letnje sezone, u fokusu su tri
Letnjikovci i vile u Vrnjačkoj Banji kriju mnoge tajne nekadašnjih vlasnika kao i burne istorije ovog mesta u kojem organizovani turizam postoji već 156 godina, a nije prestajao ni za vreme Drugog svetskog rata kada se ovde smestio Štab Druge oklopne divizije Trećeg rajha
Najnoviji roman Aleksandra Novačića Solženjicin: Odisej iz Gulaga objavljen je krajem jula u Beogradu, u izdanju izdavačke kuće Logos. Aleksandar Solženjicin je pre pedeset godina bio proteran iz SSSR-a, a državljanstvo mu je oduzeto. Posle 20 godina, poput antičkog Odiseja, vratio se u svoju opljačkanu Itaku gde su se prosci nadmetali za ruku njegove voljene Penelope, Rusije. U narednim brojevima “Vreme” će preneti najzanimljivije delove romana, uz dozvolu autora i izdavača
Na beogradskom aerodromu „Nikola Tesla" se već nekoliko puta ponavlja isti kvar usred letnje sezone. Nadležni kažu da se radi o globalnom kvaru na softveru, ali analitičari smatraju da je neobično da kvar tako dugo traje i da IT stručnjaci ne mogu da ga otklone
Slika malobrojnih i umornih ekoloških aktivista jutro posle u Pionirskom parku, je slika svih dosadašnjih protesta protiv autokratske vlasti Aleksandra Vučića i njenih nauma. Nije, međutim, rudarenje ili nerudaranje litijuma srž problema u Srbiji
Šta to Olimpijske igre već 2800 godina pokreću u ljudima? Zašto jedan Lebron Džejms posle svega hoće i olimpijsko odličje? A Novak Đoković, koji je osvojio sve što se osvojiti može, plače kao dete zbog toga što je osvojio zlato na Olimpijadi. Zašto, čoveče?
Arhiva nedeljnika Vreme obuhvata sva naša digitalna izdanja, još od samog početka našeg rada. Svi brojevi se mogu preuzeti u PDF format, kupovinom digitalnog izdanja, ili možete pročitati sve dostupne tekstove iz odabranog izdanja.
Šta se zbiva u zemlji i svetu, šta ima u novinama i kako provesti vreme?
Svake srede u podne Međuvreme stiže elektronskom poštom. To je sasvim solidan njuzleter i zato se prijavite!