Obama je nesumnjivo šarmirao Evropu. Pitanje je koliko će oduševljenje da potraje kada počnu konkretni pregovori oko Avganistana, Irana i trgovinskih odnosa
PLANOVI ZA BUDUĆNOST: Barak Obama letos u Berlinu
Lošeg, nadobudnog šerifa u Beloj kući zamenio je dobar, simpatičan borac za pravdu, jednakost i promene. To je mišljenje koje preovladava u zemljama Evropske unije. To je slika koju je izborni tim Baraka Obame slao u svet: s jedne strane, Džordž V. Buš i njegovo ružno, omraženo veće belih staraca čiju je politiku trebalo da nasledi Džon Mekejn, s druge, zgodni, simpatični momak koji se stvorio niotkud i obećava promene, naravno sa lepom ženom i slatkim ćerkama kojima je obećao psa ako se presele u Belu kuću. Da je sve to holivudski film, kritičari bi ga svrstali u sapunicu u kojoj se crno-belo predstavlja borba između dobra i zla. U stvarnom Holivudu crnog predsednika SAD barem je glumio Morgan Friman, a ne Denzel Vašington, da ne bi baš bilo: em crn, em dobar pa još i lep.
Sve u svemu, Evropa je oduševljeno prihvatila Baraka Obamu koji je preko noći promenio imidž Amerike. Amerika Majkla Mura je sa Obamom ponovo postala Amerika Kenedija i Martina Lutera Kinga. Amerika je u Evropi ponovo in, Amerika je cool, novi DJ je ušao u Belu kuću, koja će umesto otrcanih hitova početi konačno opet da emituje modernu muziku i inspiriše čitav svet. Evropljanima je bilo dosta Bušove arogancije, jednostranih podela sveta na dobro i zlo, politike saopštavanja, a ne konsultacija. Stoga je razumljivo neobuzdano oduševljenje „istorijskom pobedom Obame“, kako reče kancelarka Nemačke Angela Merkel, i čvrsta nada da promene u Beloj kući neće biti samo vizuelne, već suštinske. Francuski predsednik Nikola Sarkozi govorio je o „otvorenoj, solidarnoj i jakoj“ Americi.
LISTAŽELJA: Evropska unija je novom predsedniku SAD odmah predala listu svojih želja i stavila do znanja da ne očekuje od njega da bude lider slobodnog sveta, već jak partner u rešavanju zajedničkih problema. Dok je u spoljnopolitički nemoćnoj Evropskoj uniji devedesetih godina važilo geslo „nama su potrebne SAD“ da bismo rešili sopstvene, evropske probleme – kao što su ratovi u bivšoj Jugoslaviji – sada ministar spoljnih poslova Francuske kaže: „Obami smo potrebni mi, Evropa.“ Tome se priključuje i predsednik Evropske komisije Žoze Manuel Barozo koji poručuje: „Nije samo Evropskoj uniji potrebna Amerika, i Americi je potrebna Evropa sa svojim tržištem i pola milijarde stanovnika.“ EU hoće da igra glavnu ulogu, bar u sopstvenom predvorju. EU hoće da preuzme odgovornost u Bosni te izražava želju da visokog međunarodnog predstavnika treba da zameni predstavnik EU. Isto je i sa misijom EU na Kosovo Euleks koja treba da pokaže da je Brisel u stanju da se sam nosi sa evropskim problemima. Ni Bosna ni Kosovo više nisu prioritet spoljne politike SAD. Novo partnerstvo EU i SAD trebalo bi da dođe do izražaja već 15. novembra, kada je u Vašingtonu zakazan privredni sastanak na vrhu dvadeset privredno najrazvijenijih zemalja sveta posvećen prevazilaženju finansijske krize. Sastanak će doduše još da vodi Buš, ali svakako uz prisustvo i poslednju reč Obaminih savetnika za privredu.
Problem sa novootkrivenom samouverenošću EU, proizašlom iz duboke privredne krize u Americi i njene trenutne slabosti jeste što ona zavisi od dobre volje predsednika SAD i što ravnopravan partnerski odnos sa najmoćnijom zemljom „slobodnog sveta“ ima svoju cenu. Obama će svakako od EU tražiti više para i više trupa u Avganistanu, što je misija prema kojoj su Evropljani veoma sumnjičavi. I oko Irana bi veliko oduševljenje Obamom moglo ubrzo da splasne, jer može se očekivati da novi predsednik Amerika pozove Evropu na zajednički front i tvrde sankcije protiv Irana. I oko trgovinskih odnosa mogu da se očekuju nesuglasice: SAD su, na primer, najveći svetski proizvođač genetski modifikovanih prehrambenih artikala i verovatno je da će Vašington nastaviti pritisak da se evropsko tržište otvori za njih. S druge strane, agrarne subvencije u EU nimalo nisu u duhu Amerike. Obamina najava da bi određenim protekcionističkim merama mogao da zaštiti uzdrmanu američku privredu od konkurencije nimalo nije obradovala proizvođače u EU, a kamoli u Japanu ili Kini.
Svakako je „obamanija“ očarala Evropu koja najednom u Ameriku ponovo gleda kao u simbol nade, a ne destrukcije. Šarmantni i harizmatični Obama neće ponoviti grešku svog prethodnika i vodiće računa o formalnom ophođenju prema Evropi kojoj je toliko stalo do poštovanja Bele kuće, ma koliko ona bila razjedinjena po mnogim pitanjima i ma koliko je spoljna politika EU sporovozna i neefikasna, jer stalno moraju da se usaglašavaju stavovi svih dvadeset sedam zemalja članica. U suštini, Barak Obama će naravno da vodi računa o interesima SAD, pa ako se oni poklapaju sa listom želja EU, utoliko bolje.
Šta se zbiva u zemlji i svetu, šta ima u novinama i kako provesti vreme?
Svake srede u podne Međuvreme stiže elektronskom poštom. To je sasvim solidan njuzleter i zato se prijavite!
Između sada već mitske ceremonije otvaranja i ništa manje spektakularnog zatvaranja Olimpijade bili smo svedoci petnaest dana istinske “olimpijske sportske fešte” koja je nadmašila sva očekivanja, a najviše je iznenadila možda baš same Francuze, zatečene usred dve nedelje opšteg “blaženstva” i zaborava na “politiku i stvarni život”. No, glavna zvezda ovih OI ipak nedvosmisleno ostaje sam Pariz, grad domaćin
Olimpijske medalje su nekada dodeljivane i za arhitekturu, književnost, muziku, slikarstvo i skulpturu, ali se nije ostvario Kubertenov antički san o spajanju “gimnastike za telo i muzike za dušu”
U Nacionalnom parku Sutjeska ponovo je buknuo požar. Vatra je za četiri dana zahvatila više od 150 hektara stogodišnje šume, a pomoć je u gaženju požara stigla je i iz Srbije
Talibani proslavljaju treću godišnjicu vladavine Avganistanom. Od 2021. godine, ljudska prava u ovoj zemlji kontinuirano se urušavaju. Ženama je zabranjen pristup mnogim javnim mestima i fakultetima, a većina srednjih škola za devojčice je zatvorena
Dok Rusija kontroliše veći deo istočnog dela Ukrajine, ukrajinske trupe nastavljaju sa napadima u oblastima Belgorod i Kursk. Ne sa namerom da ih okupiraju, već da „zaštite živote Ukrajinaca”. A i da pokažu mišiće
Slika malobrojnih i umornih ekoloških aktivista jutro posle u Pionirskom parku, je slika svih dosadašnjih protesta protiv autokratske vlasti Aleksandra Vučića i njenih nauma. Nije, međutim, rudarenje ili nerudaranje litijuma srž problema u Srbiji
Šta to Olimpijske igre već 2800 godina pokreću u ljudima? Zašto jedan Lebron Džejms posle svega hoće i olimpijsko odličje? A Novak Đoković, koji je osvojio sve što se osvojiti može, plače kao dete zbog toga što je osvojio zlato na Olimpijadi. Zašto, čoveče?
Arhiva nedeljnika Vreme obuhvata sva naša digitalna izdanja, još od samog početka našeg rada. Svi brojevi se mogu preuzeti u PDF format, kupovinom digitalnog izdanja, ili možete pročitati sve dostupne tekstove iz odabranog izdanja.
Šta se zbiva u zemlji i svetu, šta ima u novinama i kako provesti vreme?
Svake srede u podne Međuvreme stiže elektronskom poštom. To je sasvim solidan njuzleter i zato se prijavite!