Mali, nabildovani, desni ekstremista Brendon Tarant je na Novom Zelandu ubio pedeset i ranio četrdesetak muslimana u dve džamije. Ubijanje je prenosio uživo na Fejsbuku. Milioni ljudi su gledali i šerovali prenos i video sve dok administratori Fejsbuka i drugih društvenih mreža nisu reagovali. Teror slikama dosegao je novu dimenziju
Sedite kod kuće, na poslu, u kafani. Pogledate šta ima novo na Fejsbuku, onako uzgred, po navici, kao što pogledate na desetine postova dnevno. I onda vam pogled ostane prikovan na jednom prenosu uživo. Ne možete da verujete šta vidite. Shvatate da gledate live stream, ali kao da se radi o sceni iz nekog akcionog ili ratnog filma sa mnoštvom mrtvih i hektolitrima krvi. Vidite kako neko iz automatskog oružja, iz neposredne blizine, puca na ljude. Ljudi padaju mrtvi ili ranjeni. Kao u video-igrici. Samo što ubrzo shvatite da se ne radi o insertu iz filma ili igrice, već o prenosu uživo. Neko STVARNO ubija ljude, u pravom vremenu, live, pred vašim očima. Uzbuđeno šerujete prenos. Neće vam poverovati ako ne vide sami. To MORA da se vidi.
Za nekoliko minuta milioni ljudi zajedno sa vama osećaju slatku jezu i uzbuđenje, ili zgražanje i odbojnost, tek niko ne skida pogled sa prenosa dok ga administrator Fejsbuka ne ukine. Nisu sami primetili da se nešto nedolično dešava na njihovoj platformi, morala je na to da ih upozori novozelandska policija. Radnja se dešava u Krajstčerču na Novom Zelandu.
Ubrzo se sedamnaest minuta dug video pojavljuje na Jutjubu i šeruje preko Instagrama i Tvitera. Na Jutjubu se uznemirujući video zadržava daleko duže nego na Fejsbuku, nije tačno poznato koliko. Ne zna se ni koliko ljudi je daunlodovalo video na svoje računare. Jasno je da je kontrola društvenih mreža zakazala. Belac sa kratkom kosom koji ubija muslimane u džamiji brzinom svetlosti postaje internet zvezda.
…i Brendon Tarant
Postepeno saznajemo kako je reč o Novozelanđaninu Brendonu Tarantu, malom, nabildovanom, desnom ekstremisti, da je u dve džamije stigao da pobije pedesetak i rani četrdesetak ljudi, da se traga za njegovim pomagačima (kasnije je policija saopštila da verovatno nije imao saučesnike), da je na šlem stavio kameru kako bi mogao istovremeno da snima i neometano puca.
Pojavila se i vest o nekakvim vezama ubice sa guslama, Radovanom Karadžićem, knezom Lazarom, Srbijom, nekakvim srpskim simbolima u kojima je, navodno, poremećeni Tarant našao inspiraciju za svoj masakr i tako dalje. U Srbiji dobar povod za teorije zavere, na Zapadu malo podsećanje na zle Srbe.
IZVAN KONTROLE
Kolika je prednost prenosa uživo na Fejsbuku u zemljama sa kontrolisanim medijima kao što je Srbija, tolika je opasnost za širenje „neprimerenih sadržaja“, jer live stream nije moguće kontrolisati, makar na početku emitovanja. Kontrola i eventualno brisanje sadržaja slede tek kada se sadržaj postavi na Fejsbuk, koji je saopštio da je izbrisao više od 1,5 miliona videa iz Krajstčerča i sprečio 1,2 miliona pokušaja njegovog skidanje ili širenje.
U vezi sa rasprostranjenom fascinacijom brutalnim slikama, pogotovu pokretnim pa još uživo prenošenim, mediji podsećaju na prenos uživo na Fejsbuku silovanja petnaestogodišnje devojčice 2017. godine u Čikagu. Četrdesetak korisnika gledalo je silovanje i niko nije pozvao policiju. Fascinacija činjenicom da uživo gledaju nasilje vezala ih je za monitore. U zvaničnom saopštenju nakon tog događaja, Fejsbuk je uveravao javnost da „ozbiljno shvata svoju odgovornost za bezbednost ljudi“.
Novozelandska policija pokušava da spreči širenje jezivog videa internetom, pozvala je građane da ga ne šire. Uprkos tome, video se i dalje širi. Zvaničnici upozoravaju da bi ovaj slučaj mogao da inspiriše imitatore – iskompleksirane, poremećene ljude sa radikalnom ideologijom ili bez nje, koji žele da privuku pažnju na sebe ili svoj cilj. Prenos uživo na Fejsbuku je idealna platforma za to.
NOVI KVALITET TERORA
Nemački nedeljnik „Špigel“ piše o „fundamentalno novom kvalitetu terora“ koji se prenosi uživo. To je bio one–man–show „ideološkog influensera“ koji je znao kako da iskoristi mogućnosti koje mu pruža Fejsbuk, u duhu „terora slikama“ koje dopiru do svesti ljudi.
Za razliku od Islamske države, koja je mnogim teroristima bila uzor za dizajniranje užasa, modernom teroristi, kakav je Tarant, ne treba čitav filmski tim da bi zadivio svet brutalnim pokretnim slikama. On je sam i ubica i scenarista i reditelj i glavni glumac i montažer, čak i muzički urednik i distributer. Poruka koju šalje je da je on „čovek od akcije“, a ne jedan od onih koji do besvesti palamude po raznim forumima.
To što je cenzura praktično nemoguća, piše „Špigel“, jeste najmoćnije oružje u „ratu slikama“ sa ciljem da se izazovu strah i haos. Tarant je na osnovu do sada dostupnih informacija usamljeni, mržnjom zadojeni ludak željan pažnje, kod koga su ideologija ili rasizam sporedna stvar. Ali ne bi čudilo da sledeći put neka organizovana teroristička grupa svoj teroristički akt prenosi uživo na Fejsbuku.
NOVA DIMENZIJA
U modernom svetu tek kada slika obiđe svet, zlodelo, terorističko ili nekakvo drugo, bude zaokruženo. Terorista postaje sopstvena PR agencija jer sam bira sadržaj koji će da postavi na društvene mreže. Tradicionalni mediji ipak sami prave selekciju i obradu sadržaja za koji preuzimaju odgovornost.
„Koga teror slikama ne napravi počiniocem, napraviće ga voajerom“, napisao je 2015. austrijski književnik Hans Magnus Encensberger. „Špigel“ piše da je teror slikama poprimio sasvim drugu dimenziju otkako je 2016. prvi put uživo na Fejsbuku jedan islamista u Francuskoj ženi nekog policajca odrubio glavu.
Četiri godine i nekoliko tehničkih dostignuća kasnije, novozelandski masakr je potvrdio Encensbergerovo upozorenje. Zbog toga što većina ljudi ima nagon da, bezbedno udaljena, gleda uživo prenošenje svireposti i ubistva, treba očekivati kako će teroristi i ludaci svih vrsta iz bilo kakvih pobuda sve više da koriste tehničke mogućnosti društvenih mreža. Važno je da se što brže dopre do što više ljudi.
Šta se zbiva u zemlji i svetu, šta ima u novinama i kako provesti vreme?
Svake srede u podne Međuvreme stiže elektronskom poštom. To je sasvim solidan njuzleter i zato se prijavite!
Između sada već mitske ceremonije otvaranja i ništa manje spektakularnog zatvaranja Olimpijade bili smo svedoci petnaest dana istinske “olimpijske sportske fešte” koja je nadmašila sva očekivanja, a najviše je iznenadila možda baš same Francuze, zatečene usred dve nedelje opšteg “blaženstva” i zaborava na “politiku i stvarni život”. No, glavna zvezda ovih OI ipak nedvosmisleno ostaje sam Pariz, grad domaćin
Olimpijske medalje su nekada dodeljivane i za arhitekturu, književnost, muziku, slikarstvo i skulpturu, ali se nije ostvario Kubertenov antički san o spajanju “gimnastike za telo i muzike za dušu”
U Nacionalnom parku Sutjeska ponovo je buknuo požar. Vatra je za četiri dana zahvatila više od 150 hektara stogodišnje šume, a pomoć je u gaženju požara stigla je i iz Srbije
Talibani proslavljaju treću godišnjicu vladavine Avganistanom. Od 2021. godine, ljudska prava u ovoj zemlji kontinuirano se urušavaju. Ženama je zabranjen pristup mnogim javnim mestima i fakultetima, a većina srednjih škola za devojčice je zatvorena
Dok Rusija kontroliše veći deo istočnog dela Ukrajine, ukrajinske trupe nastavljaju sa napadima u oblastima Belgorod i Kursk. Ne sa namerom da ih okupiraju, već da „zaštite živote Ukrajinaca”. A i da pokažu mišiće
Slika malobrojnih i umornih ekoloških aktivista jutro posle u Pionirskom parku, je slika svih dosadašnjih protesta protiv autokratske vlasti Aleksandra Vučića i njenih nauma. Nije, međutim, rudarenje ili nerudaranje litijuma srž problema u Srbiji
Šta to Olimpijske igre već 2800 godina pokreću u ljudima? Zašto jedan Lebron Džejms posle svega hoće i olimpijsko odličje? A Novak Đoković, koji je osvojio sve što se osvojiti može, plače kao dete zbog toga što je osvojio zlato na Olimpijadi. Zašto, čoveče?
Arhiva nedeljnika Vreme obuhvata sva naša digitalna izdanja, još od samog početka našeg rada. Svi brojevi se mogu preuzeti u PDF format, kupovinom digitalnog izdanja, ili možete pročitati sve dostupne tekstove iz odabranog izdanja.
Šta se zbiva u zemlji i svetu, šta ima u novinama i kako provesti vreme?
Svake srede u podne Međuvreme stiže elektronskom poštom. To je sasvim solidan njuzleter i zato se prijavite!