![](https://vreme.com/wp-content/uploads/2021/11/1444512_foto.jpg)
VREME BR.57 | 25. novembar 1991.
Vukowar
Pad Vukovara izazvao je antiklimaks: pobedi se ne raduje niko, a preovlađuju, jad, patnja, besmisao i strah od budućnosti. Plodove pobede neće ubrati niko jer ih nema; ostaje samo gorak ukus mamurluka
Pad Vukovara izazvao je antiklimaks: pobedi se ne raduje niko, a preovlađuju, jad, patnja, besmisao i strah od budućnosti. Plodove pobede neće ubrati niko jer ih nema; ostaje samo gorak ukus mamurluka
Ime: Dobrica, prezime: nepoznato, film Srđe Penezića, ili o poruci - pogledajte šta bi bilo kada bi svet bio pravedan, a život lep
Sva "divlja" zimska izbeglička stecišta suštinski izgledaju i mirišu isto. Međutim, napušteni hangar između autobuske i železničke stanice, tik uz Beograd na vodi, izgleda najjezivije od svih koje je reporter "Vremena" do sada video, a nije ih bilo malo
Prvih dana posle pobede Tramp je pokazao svoje razumno, učtivo i pomirljivo lice. Uprkos tome ostaje strah od politički neukog predsednika koji je na vlast došao obećavajući šakom i kapom kule i gradove i zid na granici sa Meksikom
Izborna bitka između Hilari Klinton i Donalda Trampa promenila je Sjedinjene Američke Države. Pomerene su granice političke korektnosti, zemlja nije bila toliko podeljena još od građanskog rata. Bilo da se u trenutku kada čitate ovaj tekst za selidbu u Belu kuću spremaju šovinistički, rasistički klovn" Tramp ili "licemerna, lažljiva" Klintonova, Americi predstoji period preispitivanja. Na kraju, 45. predsednik SAD postao je Donald Tramp
Taman kada smo pomislili da je realizam iščezla vrsta na pozorišnim daskama Beograda, pojavile su se dve dobre predstave (JDP – Pod žrvnjem i BDP – Moje dete) koje ovaj način/pravac promišljanja pozorišne umetnosti čine ponovo aktuelnim. Iako obe predstave po svom stilu pripadaju potpuno drugačijoj estetici u odnosu na Rodoljupce Narodnog pozorišta, one su komplementarne po svom dejstvu. Rodoljupci daju sliku srpskog društva u totalu, a Pod žrvnjem i Naše dete u krupnom planu
"Čini mi se da je 21. vek, a ovaj film je mali doprinos tome, u ovom vrtlogu migracija, vreme u kojem čovek može, i dužan je, da sebi izabere domovinu"
Ove subote, premijera predstave Deca radosti po tekstu Milene Marković, u režiji Snežane Trišić, u Ateljeu 212, zakazana na isti dan kad je pre 60 godina premijerom Geteovog Fausta, u režiji Mire Trailović, počeo život ovog beogradskog pozorišta, otvoriće i sezonu nebrojenih priča o prošlim danima "Ateljea". Izabrali smo dve – priču Dare Džokić, poznate, važne glumice, koja je u "Ateljeu" od 1980. godine, i priču Jelene Mijović, koja je postala dramaturškinja slavljeničkog pozorišta 1999. godine
"Ono na čemu Univerzitet počiva jeste njegova autonomija, koja, između ostalog, podrazumeva slobodu kritičkog mišljenja, razmenu tog mišljenja, rasprave i neuplitanje u dnevnu politiku. Ona ne sme da bude ‘pokriće’ za samovolju, rad iza zatvorenih vrata, u tajnim procedurama, bez reči i bez obrazloženja"