Voda
Virus na tržištu
Kako se dogodilo da pod firmom srpsko-crnogorskog trgovinskog rata državna administracija Srbije, zloupotrebom institucija sistema, lobira na tržištu mineralne vode
Kako se dogodilo da pod firmom srpsko-crnogorskog trgovinskog rata državna administracija Srbije, zloupotrebom institucija sistema, lobira na tržištu mineralne vode
Prvi započeti postupak za politička ubistva prvi se približava kraju. U trenutku kada čitalac bude imao u rukama ovaj broj "Vremena", prvostepena presuda u ponovljenom suđenju za zločin na Ibarskoj magistrali biće poznata. Bio je to težak proces, opterećen politikom i drugim postupcima protiv istih ljudi, ali je dokazni postupak izneo i neoborive činjenice
"Kod mene na tretman već nekoliko meseci dolazi dvadesetsedmogodišnja lezbijka... Devojku je na homoseksualnost navela nastavnica. Posle desetak godina takvog života, ona ima strašnu grižu savesti i pita se da li će je bog hteti takvu..." Protojerej Petar Lukić, direktor Pravoslavnog pastirsko-savetodavnog centra ("Nacional")
Poternica za Mirjanom Marković ukinuta je 15. aprila, a vest o tome objavljena je 31. maja, samo dan pre objavljivanja snimaka iz Srebrenice. Da li su novinari suviše kasno otkrili čitavu stvar ili je takav tajming nekome odgovarao
Sami govornici, imenom i prezimenom, najmanje su zaslužni za ekstazu koju je doživela većina konzumenata razgovora o "oslobođenju Srebrenice". Njihova izlaganja bila su samo tribute, posveta glavnim organizatorima srebreničkog pokolja, koji više nisu u prilici da javno izvode svoja dela. Oni koji još ne shvataju šta se događalo u tom gradu 1995, moći će vrlo brzo da se uvere u pravu prirodu zločina
Za svedoka tog vremena biramo neobičnu ličnost: Đorđe Lobačev, Rus, rođen u Skadru 1909, gde mu je otac bio ruski carski vicekonzul; krstio ga vojvoda grahovski i zetski knez Dimitrije Petrović Njegoš; detinjstvo i ranu mladost proveo je u Novom Sadu; diplomirao je Istoriju umetnosti na Filozofskom fakultetu u Beogradu; bio ilustrator "Politike", nacrtao je prvog srpskog strip junaka. Od oktobra 1944. do maja 1945. bio je prevodilac u štabu general-lajtanta Vladimira Ivanoviča Ždanova i s Crvenom armijom išao do Beča. Po zakonu iz 1946, izabrao je sovjetsko državljanstvo, a ostao da živi u Beogradu. (Jedan član PK Srbije, možda Pribićević, tada je rekao: "Mislim da onaj koji danas ne bi hteo da postane sovjetski građanin, ne bi mogao da bude ni jugoslovenski građanin.") U vreme Informbiroa prognan u Rumuniju, gde je crtao političku karikaturu u nedeljnom listu Kominforma "Za trajni mir i međunarodnu saradnju". Tek posle Staljinove smrti odlazi u Rusiju, jer ranije nije smeo, živeo je u Sankt Peterburgu, gde je nacrtao prvi sovjetski strip. Povremeno dolazi u Beograd posle 1964, gde je 1997. štampana knjiga njegovih sećanja Kad se Volga ulivala u Savu. Iz te knjige biramo nekoliko detalja – zato što opisuju kako je oslobađan deo grada u kome se nalazi naša redakcija i zato što lapidarno, a plastično i upečatljivo osvetljavaju mešavinu straha i egzaltacije, kovitlac Oslobođenja, kad "seku šumu, a iverje leti"
Što nisam Slobin školski drug ili njegova razredna pa da ispričam štogod iz njegovih đačkih dana